PLES S VUKOVIMA
- Je li ovaj zadnji? - Ne znam. Nema ni etera.
Isuse.
Hej, ti! Je li ovaj zadnji?
Bože, kakva kaša!
- Bar nema gangrenu. - Imat će je ako ne amputiramo.
Ne mogu piliti ako ne mogu držati otvorene oči.
Žalim.
Hajdemo popiti kavu. On može pričekati koju minutu.
Bože!
Durbin.
- Jesu li ono Tuckerovi ljudi? - Jesu, gospodine.
- Otkad je ovako? - Danas smo ih našli. Ovdje su dva dana.
Jeste li to vi, poručniče?
Gadovi!
Lezite u zaklon!
Ti dečki dobro pucaju. U zaklon!
Evo.
- Bili ste u bolnici? - Ništa mi nije koristilo.
- Kakva je situacija? - Kakva je situacija?
To je pravo pitanje.
Mogli biste pitati bojnika. Ali on ne zna. Zaposlen je.
Razmišlja zašto je časnička kuhinja ostala bez sladoleda.
Naravno, tu je i general.
Došao je vidjeti bitku. Jedino što on zna jest da bitke nema.
Što i nije posve točno jer smo počeli podizati balon...
ali su ga oborili prije nego se podigao.
Nitko nije napredovao. Cijeli dan je primirje.
Bojnik gleda generala.
I razmišlja: "Bolje da nešto učinim." A znate što to znači.
Ja ne želim prvi prijeći ovo polje.
Oni bi trebali biti potučeni kao i mi.
Ali Tuckerovi su ljudi snažni kao stijene.
Dosad su poginule samo tri krave.
Ali to neće dugo ostati tako.
Ti gade!
Neki dečki govore, ne budemo li se borili,
možemo to riješiti pokerom s visokim ulozima. Prizor i pol!
Hrpa dečki sjedi na ovom polju i vuče karte.
- Što je to, gospodine? - Izgleda kao samoubojstvo.
Tucker!
Što radi?
- Što si mu rekao? - Ništa.
Vrati se!
- Drugi put nećeš preživjeti! - Meni je svejedno.
Oprosti mi, Oče.
Imam ga.
Nemojte...
- Nemojte mi odrezati stopalo. - Bez brige, nećeš ga izgubiti.
Kunem ti se Bogom.
Dovedi bolnička kola. Bolnička kola i mog kirurga!
Imamo časnika koji to zavrjeđuje.
Život je neizmjerno čudan.
U pokušaju da se ubijem, bio sam uzdignut do junaka.
Darovali su mi Cisca, konja kojeg sam tada jahao na polju.
Poslije oporavka, ponudili su mi postaju po mom izboru.
Krvoprolića se nastavljaju na istoku dok stižem u Fort Hays,
otočić ljudi i robe okružen prerijom.
Poručniče.
Gdje mogu naći Satnika Fambrougha?
Dole na kraju hodnika.
Hvala.
Poručnik John J. Dunbar?
- Da, gospodine. - Da, gospodine.
- Borac protiv Indijanaca, ha? - Molim?
Postavili su vas na granicu. To je indijanski teritorij.
Zaključio sam da ste borac protiv Indijanaca. Nisam glup.
Ne, gospodine.
- Piše da ste odlikovani. - Da, gospodine.
- I postavili su vas ovamo? - Na moj zahtjev.
- Doista? Zašto? - Htio sam vidjeti granicu.
- Želite vidjeti granicu? - Da. Prije nego što nestane.
Dolazi mi pametan dečko.
- Gospodine... - Viteže...
Šaljem vas na viteški zadatak.
Javite se satniku Cargillu u najudaljenijoj postaji carstva.
U Fort Sedgewick.
Moj osobni pečat jamčit će vam siguran put
kroz divlju i neprijateljsku zemlju.
- Zanima me... - Da?
- Kako ću stići onamo? - Mislite da ne znam?
- Ne, gospodine. - Mislite da ne znam. - Ja ne znam. - Zavežite!
Velikodušan sam i udovoljit ću vam. Vidite onog seljaka?
Zove se Timmons. Ide u Fort Sedgewick. Možete s njim.
On poznaje put. To je sve.
Gospodine viteže?
Upravo sam se popišao u hlače.
I nitko tu ne može ništa.
Za vaš put!
Za moj put!
Hajde, mazgice moje!
- Neka to bude do sutra. - Da, gospodine.
Imam svoju krunu.
- Gospodine? - Imam svoju krunu!
- Izvinite, gospodine. - Jesi li gluh, glupane?
Rekao sam da imam svoju krunu!
Ne.
- Donest ću vam krunu. - Ne.
Gospodine?
Satniče?
Kralj je mrtav.
Živio kralj!
Što je to?
Što je?
Koji je to vrag?
Zašto to ne zapišeš u svoju knjižicu?
Da nije bilo moga pratioca, neizmjerno bih uživao.
Ne misli loše, ali prljavijeg čovjeka sigurno nisam sreo.
Koliko je daleko?
Daleko.
Koliko?
40, 50 milja, možda.
Čemu žurba?
To će biti moja postaja.
Moj dom.
Nije te lako zadovoljiti, to ću ti priznati.
Pogledaj.
Što to imaš?
A netko se ondje na istoku pita: "Zašto nam ne piše?"
Glupan blesavi!
Ustani, Timmonse.
Ustani.
Hajde ustani.
Ustani!
Jesi li me ti ubo u guzicu?
Prokletstvo!
Imat ću modricu.
Kaplare Guest?
Ne morate razgovarati sa mnom, samo izađite.
To je kraj.
Postroji ljude ispred mojih odaja.
Mrzite me.
Ali ja to ne osjećam prema vama.
Ostali ste.
Ostali ste kada su nam odveli konje.
Ostali ste kada su svi ostali dezertirali.
Ostali ste kada nas vojska nije uspjela opskrbiti.
Čekao sam ta kola iz Forth Hayesa...
baš kao i vi...
dan za danom.
I jedino što mogu reći je da sam ponosan na vas.
Sada pokupite svoje stvari. Napuštamo ovo mjesto.
Neka vrag odnese Vojsku.
Krenite.
Uzmite svoje stvari.
- Zašto nismo vidjeli bizone? - Glupi su bizoni nepredvidivi.
Katkad danima ne vidiš ni jednog. Katkad ih je gomila.
- A Indijanci? - Indijanci? Neka ih vrag odnese!
Bit će ti bolje da ih vidiš samo mrtve!
To su ti sami lopovi i prosjaci!
Ovo baš ne možeš nazvati uspješno obavljenim poslom.
Vozi dolje.
- Zašto? Nema ondje ničega. - Jer sam tako rekao.
Vozi dolje.
Nema tu ničega, poručniče.
Poručniče!
Svi su ili pobjegli ili su ubijeni.
Dobro. Istovarimo kola.
I da sve ostavimo ovdje?!
- Ostajem i ja. - Ovdje nema ničega!
Ne. Ovoga časa nema. Ne znamo što se dogodilo.
S obzirom na situaciju, možemo se okrenuti i otići.
- Ovo je moja postaja. - "Ovo je moja postaja!"
Moja je.
Moja postaja?
Za miloga Boga! Jesi li lud, dečko? Poručniče?
Idiot!
- Isuse Kriste! - Ovo je moja postaja. - Spusti revolver.
Ovo su namirnice za postaju. Siđi i pomozi mi istovariti.
Samo razgovaramo. Spusti revolver.
- Reći ću im gdje si. - Dobro.
Sretno, poručniče.
Hvala.
Fort Sedgewick našao napušten.
Čekam povratak garnizona ili vijesti iz stožera.
Postaja je u jadnu stanju. Sutra je počinjem čistiti.
Namirnica ima u izobilju, a krajolik je ispunjenje snova.
Siguran sam da na zemlji ne postoji slično mjesto.
Zločesti konj.
Životinje u lokvi nisu otrovane.
Sve su ustrijeljene.
Ali zašto? Iz zabave?
Možda iz pakosti?
Prvo bih pomislio da su ljudi ovdje gladovali.
Ali ovaj truleći otpad govori suprotno.
Špilje su još veći misterij.
Što je moglo nagnati ljude da žive u špiljama?
Možda su bili prestrašeni.
Možda je to bio neki revolt.
Po dokazima koji su ostali ništa nema smisla.
Možda će moja smjena ponuditi odgovore.
Hajde, Cisco. Još jednom.
Samo bljedoliki može zapaliti vatru koju će svi vidjeti.
Možda nije samo jedan.
Možda su trojica ili četvorica.
Znam trojicu ili četvoricu koji se neće vratiti kući.
Ne možemo se vratiti praznih ruku.
Nemamo puške. Bljedoliki ih sigurno imaju.
Teško je reći koliko ih može biti.
Pustimo to i idemo kući.
Ti idi.
Ja bih radije umro
nego raspravljao o dimu na svom teritoriju.
Neće prestati dok svi ne izginemo.
Bože, vidi me!
Nemojte ozlijedi moje mazge.
Prestani!
Molim vas, nemojte ozlijediti moje mazge.
Zadovoljan sam sa dosadašnjim napretkom.
Unatoč svim mojim poboljšanjima ostaje jedna ružnoća koju ne mogu rastjerati.
Povreda koja je više od nebrige i poput modrice trebat će joj puno da ozdravi.
Prošlo je gotovo 30 dana.
Počeo sam uživate u životu ovdje.
Pogotovo u mojim dnevnim patrolama sa Ciscom.
Svakog dana idemo dalje u preriju i svako otkriće...
veliko ili malo, postaje zauvijek urezano u moj um.
Čini se da sam napušten jer još nitko nije došao po mene.
Mogu samo naslutiti da imaju problema, koje će Vojska brzo riješiti.
Možda sam lud sa svojim optimizmom...
ali kada pogledam na Istok...
ne prestajem se nadati da je kolona možda tamo.
Još ni traga od Cargillove vojske.
Iako hrane imam u izobilju, odlučio sam je racionalno trošiti.
Jednog vuka strašno zanima što se ovdje zbiva.
Ne smeta mi. I osim Cisca, on mi je jedino društvo.
Dolazi već dva poslijepodneva.
Ima mliječnobijele sokne na prednjim šapama.
Dođe li opet sutra, nazvat ću ga Dvije Sokne.
Skoro mjesec dana, a nitko nije došao.
Ukoliko se ovako nastavi...
sve sam manje sklon vjerovanju da će i doći.
Već dva dana kiša me stjerala unutra...
i počeo sam raditi na ceradi.
Ovo mi je najosamljenije vrijeme do sad...
ali iskreno mogu reći da nisam nesretan.
Hej, ti!
Uspostavio prvu vezu s divljim Indijancem.
Pokušao mi je ukrasti konja.
Kad sam se pojavio, uplašio se i pobjegao.
Odlučio sam zakopati oružje da ne padne neprijatelju u ruke
Zadržao sam samo najosnovnije.
Izviđanja su mi kratka, uvijek u vidokrugu postaje.
Pripremam se za moguću novu posjetu.
Ne znam koliko ih je. Ali gdje je jedan, ima ih još.
Moj rad je usmjeren prema stvaranju iluzije...
snage i stabilnosti.
Još sam sam. Ne stignu li čete ubrzo, sve će biti izgubljeno.
Živahna Ptica se drži postrani ovih dana.
Ne volim vidjeti našeg vrača kako hoda sam.
Što kaže njegova žena?
Kaže da se drži za sebe.
To nije ono što sam pitao.
Što si pitao?
Što kaže?
Kaže da se drži za sebe ovih dana.
To kaže.
Budi sigurna da mi je meso meko.
Bole me zubi.
Mogu li ući?
Neka, pusti ga da sjedi.
Zemlja nam izgleda dobro ljetos...
ali nisam bio vani da bih vidio.
Bizoni kasne.
I uvijek se brinem za trbuhe naše djece.
Mislio sam o plesu.
Da. Ples je uvijek dobra ideja.
Bilo bi dobro imati dobar znak.
Znakovi su čudni.
Znamo ih kad su dobri ili loši.
Ponekad su neobični i teško ih je razumjeti.
Mudar čovjek će promisliti o tim stvarima.
Ako je i dalje zbunjen, reći će nekome.
Na primjer, mogao bi reći tebi ili meni.
Mudar čovjek to uvijek čini.
Vidio sam takav znak.
Zbilja?
Vidio sam čovjeka.
Golog, bijelog čovjeka.
Siguran si da je bio čovjek?
Vidio sam mu spol.
Jesi li govorio sa njime?
Ne.
Prošla su dva dana. Još ništa.
Sigurno je objavio da sam ovdje.
Učinio sam sve pripreme. Iako se ne mogu obraniti.
Stvorit ću vatreni dojam kad dođu. Čekam.
P.S. Muškarac kojeg sam sreo izgledao je veličanstveno.
Možda je Bog.
Ili bijeli poglavica sa posebnim sposobnostima.
Zato moramo sa njime razgovarati.
Ne zanima me razgovor o tom bljedolikom.
Ma što bio, nije Sioux. I time je manje vrijedan.
Kad čujem da dolazi mnogo bijelaca, smiješno mi je.
Tim smo ljudima uzeli sto konja. To nije bilo časno.
Oni loše jašu. Slabo pucaju. Prljavi su.
Ti vojnici ne bi ovdje preživjeli ni jednu zimu.
Za njih kažu da su u procvatu? Mislim da će ubrzo izumrijeti.
Onaj se budalaš vjerojatno izgubio!
Riječi Vjetra U Kosi su snažne. Saslušao sam ih.
Istina, bijelci su bijedna rasa i teško ih je shvatiti.
Ali ne zavaravajte se. Bijelci dolaze.
S tim se slažu čak i naši neprijatelji.
Kad vidim da je čovjek sam na našem teritoriju i ne boji se,
ja ne mislim da se izgubio. Mislim da možda ima moć.
Vidim nekoga tko može govoriti u ime bijelih koji dolaze.
Mislim da se s njim može pregovarati.
Živahna Ptica uvijek gleda budućnost. To je dobro.
Ali taj čovjek ne može pokriti naše šatore ni hraniti djecu.
On nam nije ništa.
Povest ću ljude. Ispalit ćemo strijele u tog čovjeka.
Ako doista ima moć, neće biti ozlijeđen.
Ako nema moć, bit će mrtav.
Nitko ne može drugome naređivati što da radi.
Ali ubojstvo bijelca vrlo je osjetljivo.
Ubiješ li jednog, sigurno će doći drugi.
Čovjek se lako zbuni kod takvih nedoumica.
Teško je reći što da se radi.
Moramo malo više razgovarati o tome.
Rekao sam svoje.
Što je sada?
Mislimo da to nije dobra ideja.
Ako uzmemo konje bijeloga Boga...
pisat će pjesme o nama.
Možda.
Tražit će nas da idemo na pohode.
Tko dobiva konje?
Ja.
Da, ali dijelimo. Tko može reći da to nije dobar plan?
Uvijek isto.
Svaki put.
Da, gospodine, imam. Ne, pitat ću, gospodine.
Bit ćemo junaci!
O nama će pisati pjesme!
Što se dogodilo?
Ne znam, ruka me ne sluša.
Nisi smio pasti. Sad ćemo biti u nevolji.
- Ti si to predložio. - Samo da ukrademo konja, ne da padneš.
Što se dogodilo?
Vidra se ozlijedio.
- Što gledaš? Ja sam ozlijeđen! - Ja ću biti kad mi otac sazna.
Ja sam Vjetar U Kosi!
Vidiš li da te se ne bojim?!
Vidiš li?
Grupa koja išla protiv Juta se vraća.
Mnogo je srca na zemlji.
Shvaćam da nisam imao pravo. Stalno sam čekao. A što?
Da me netko nađe? Da Indijanci uzmu konja? Da vidim bizone?
Od svog dolaska ovamo hodam po jajima.
Loša navika. Dosta mi je toga.
Sutra ću otići Indijancima.
Ne znam koliko je to pametno.
Jer postao sam meta, a meta ostavlja loš dojam. Dosta mi je čekanja.
A što ti gledaš?
Kvragu!
Čekaj!
Čekaj.
Trebaš pomoć. Ozlijeđena si. Dopusti da ti pomognem.
Trebaš pomoć. Ozlijeđena si. Daj da ti pomognem.
Ozlijeđena si.
Nemoj!
Ozlijeđena je.
Ovdje nisi dobrodošao!
Ne, ona je ozlijeđena.
Odlazi odavde!
Nisi dobrodošao! Odlazi!
Stanite!
Vojnik se nije došao boriti. Odlazi. Pustit ćemo ga.
Slažem se sa Živahnom Pticom.
Otići ćemo razgovarati s bljedolikim.
Da saznamo zašto je tu.
Odluči li vijeće da ćemo razgovarati, učinit ćemo to.
Ali mislim da poglavica velik poput Deset Medvjeda
nema što razgovarati s bijednim bjelokošcem
koji ima samo pametna konja i odjeću koju nose bijelci.
Neću ići ja. Ići ćeš ti.
I ti.
Rekao sam svoje.
Dobro došli.
Zdravo!
Dođite. Izvolite sjesti.
Sjednite.
Pričekajte trenutak.
Ovaj je poludio.
Tatanka. Bizon.
- Bizon. - Tatanka.
Bizon. Tatanka.
Onaj žestoki izgleda opasno. Ne bih se volio boriti s njim.
No koliko vidim, doima se pošten i izravan.
Tihi mi se neizmjerno sviđa.
Strpljiv je i radoznao. Želi komunicirati.
- Zaključio sam da je važna osoba u svom plemenu. - Bizon.
Za sljedećeg sam njihova posjeta stvorio jači dojam.
Izvadio sam mlinčić za kavu koji dotad nisu vidjeli.
Kava nije dobra? Možda je prejaka.
Probaj.
Šećer. Želite li šećer?
To je mnogo.
Lijepo je imati društvo.
Toliko se toga kaže šuteći. Osjećam da ti ljudi,
osobito onaj tihi, žele nešto od mene.
Darovao sam im kavu i šećer. Ionako bi ga brzo potrošili.
Slobodno mogu reći, stvorena je osnova za dobre odnose.
Ona Koja Podiže Šaku.
Porazgovarat ćemo.
Jesu li rane dobro zacijelile?
Jesu.
- Jesi li sretna ovdje s mojom obitelji? - Zadovoljna sam.
Ali nedostaje mi moj muž.
- Možda ćeš se ponovno udati kad dođe vrijeme. - Možda.
S mnogih nam strana stižu vijesti da dolaze bljedoliki.
Dolaze na teritorije svih plemena. Doći će i na naš.
Onaj bljedoliki koji živi u vojničkoj utvrdi...
Posjetio sam ga i vjerujem da ima dobro srce.
Bojim se bijelog čovjeka iz utvrde.
Bojim se kako će drugima reći da sam ovdje.
I bojim se da me ne odvedu. Čula sam da odvode ljude.
Pokušaju li, borit će se svaki plemenski ratnik.
Ja ne znam govor bijelih. On ne zna govor Siouxa.
- Prošlo je mnogo otkad sam govorila. - Želim da pokušaš.
- Ne znam kako. - Znaš.
- Ne mogu. - Možeš.
Ne mogu. Taj mi je jezik mrtav.
Ne molim to za sebe, već za sve naše ljude.
On zna o bijelcima ono što mi ne znamo.
Moraš se sjetiti!
- Moraš se sjetiti! - Ne mogu.
Je li pristala govoriti jezikom bijelih?
Ne želi pokušati. Tvrdoglava je.
Ona je otrčala plačući.
- Možda si ti tvrdoglav. - Ja?
Christine!
Billy, makni se od psića!
Kvragu!
Uvedi djecu u kuću.
Hajde, požuri se!
Christine!
Christine, gdje si?
Tu sam gore, mama.
- Silazi dole. - Zašto?
Samo me poslušaj.
Ostani gdje je jesi. Nazad. Čujete me?
Willie!
- Tko je to, Willie? - Izgledaju kao Pawneeji.
Naši očevi razgovaraju s njima.
- Što žele? - Ne znam.
Odlazite. Čuli ste ga. Odlazite odavde.
Trči, Christine! Trči, rekao sam!
Joe!
Christine!
Mamice!
Dođi, Dvije Sokne. Slanina.
Kao i Cisco, Dvije Sokne postao je pouzdan prijatelj.
Neće mi jesti iz ruke.
Ali očima i ušima upozorava me kad nešto ne valja.
Tatanka.
Ne, nisam vidio bizone. Žalim.
Jeste li gladni?
Ja imam hrane. Mnogo hrane.
Ono što su mi rekli o Indijancima nije točno.
Nisu to lopovi i prosjaci.
Nisu bauci. Pristojni su, sa smislom za humor koji mi se sviđa.
Sporazumijevanje ide slabo. Tihi je frustriran kao i ja.
Napredak se više svodi na neuspjeh nego na uspjeh.
Htio sam pitati o ženi koju sam našao u preriji.
Ali bilo je presloženo.
Ipak, jedno je jasno. Bizona nema i to ih zabrinjava.
Jučerašnji je posjet bio najbolji dosad.
Pozvan sam u selo. Radujem se odlasku.
Čekali smo te.
Reci mu kako nam je drago što je došao.
Zdravo.
Ti... ovdje... dobro.
Hvala. Osjećam se dobro.
Osjećam se dobro.
Pitaj ga zašto je u vojničkoj utvrdi.
Vojnička utvrda...
Čekaj.
Kako se zovete?
- Kako se zovemo? - Kako se on zove?
Ima pravo. Prvo se moramo predstaviti.
On...
- Živa... - Živa?
- Još. - Još živa? Živahna?
Živahna.
Ptica. Živahna Ptica.
Živahna Ptica.
- Što je on? Poglavica? - Ne.
Sve... Sve... Tiho!
Sveti čovjek.
- Kako se ti zoveš? - Ne znam.
Ustati?
Podići? Podiže.
- Zoveš se Podiže? - Podiže...
- Koji... - Koja. Koja Podiže.
- Šaku? - Da. - Ona Koja Podiže Šaku?
Ona Koja Podiže Šaku. Ja sam John Dunbar.
John. John Dunbar.
Dunbear.
- Ne Dunbear. - Dunbar.
- Dunbar. Ne Dunbear. - Dunbar.
Uzbudljiv progres s Indijancima.
Žena među njima govori engleski. Velik napredak.
Bijela je, i iako ne mogu biti siguran kako je završila sa njima...
mogu reći da nije zarobljenik.
Iako se ne bojim...
ne osjećam se potpuno dobrodošao od svih u selu.
To što sam ovdje mora da je ideja Živahne Ptice.
Vrlo je poletan i poput dvoje djece...
oboje smo željni naučiti više jedan o drugom.
Ustručavam se odgovoriti na sva njihova pitanja.
Moj osjećaj za dužnost govori mi da ne kažem previše.
Bio sam sretan što opet vidim Fort Sedgewick.
Radujem se posjetima svojim prijateljima, ali ovo je dom.
Očekujem pojačanje i nadam se da će pregovori biti uspješni.
Bizoni!
Vidio sam bizone!
Tatanka.
Tatanka?
Poslali su izviđače da nađu tragove.
Dok sam skupio svoje stvari, pleme je već bilo na putu.
Njihova djelotvornost i brzina zadivili bi svakog časnika.
Od sumnjive osobe prekonoć postao sam osoba od povjerenja
Dočekuju me nasmijanih lica i pogleda punih poštovanja.
- Ukratko, postao sam slavan. - Po-po-ručnik.
Po-po-ručnik.
Izviđači su našli tragove gdje sam im rekao. Nije bilo teško.
Golem predio obrštene trave pružao se prema horizontu.
Teško je bilo i zamisliti broj bizona koji su to učinili
Po-po-ručnik!
Tko bi to učinio? Polje je dokazivalo...
kako su to ljudi bez osjećaja za vrijednost, bez duše
i bez poštovanja prema ritualima Siouxa.
Tragovi kola ostavljali su malo mjesta sumnji.
Srce mi je potonulo. Znao sam, bili su to bijeli lovci.
Radosni su glasovi utihnuli na prizor mrtvih bizona
poklanih samo zbog jezika i skupocjena krzna.
Odjednom je postalo jasno što se dogodilo...
i moje je srce potonulo dok sam se pokušavao uvjeriti...
da su ubijeni bijelci bili loši ljudi i da su zaslužili umrijeti.
Ali nije bilo pomoći.
Pokušao sam vjerovati da Vjetar u Kosi i Živahna Ptica...
a i ostali koji su sudjelovali u ubijanju nisu sretni sa time.
Ali bili su.
Dok sam gledao poznata lica, shvatio sam da je jaz među nama...
veći nego što sam mogao zamisliti.
Dok su slavili nadolazeći lov, nisam znao kamo pripadam.
Ne znam jesu li shvaćali da ne mogu spavati među njima.
Nije bilo nikakvih pogleda ni optužaba.
Samo zbunjenost ljudi koji ne mogu predvidjeti budućnost.
Jesi li dobro?
Ne mogu.
Krcat sam. I ne mogu opet prepričavati priču.
Ne.
Želiš li je probati?
Evo.
Ne mogu. To je previše.
Dobra trampa.
Ovo je dobra trampa.
Ne mogu, krcat sam. I umoran sam.
Ne!
Po-po-ručnik!
Tatanka. Veliki tatanka.
Veliki tatanka.
To je moj šešir!
Nosiš moj šešir.
Moj šešir.
Našao sam ga u preriji. Moj je.
Ne...
Moj šešir.
Taj šešir pripada poručniku.
Ostavio ga je u preriji. Nije ga htio.
Sad ga želi.
Svi znamo da je to vojnički šešir.
Svi znamo tko ga nosi.
Ako ga želiš zadržati, u redu. Ali daj mu nešto za uzvrat.
Dobra trampa.
Tu si.
Dođi, Cisco.
Čini se da ovdje svaki dan završava čudom.
Ma što Bog bio, zahvaljujem bogu na ovom danu.
Duži ostanak ne bi koristio. Više mesa nismo mogli nositi.
Lovili smo 3 dana i izgubili 6 konja. 3 čovjeka su ranjena.
Nisam poznavao ljude koji su se toliko smijali,
toliko privrženi obitelji i toliko odani jedni drugima.
Jedina riječ koja mi je pala na um bila je "sklad".
Često sam se osjećao samim.
Ali do danas nikad nisam osjetio takvu usamljenost.
Danas sam napravio veliku patrolu.
Ništa za prijaviti.
Vrijeme je irelevantno osim činjenice da mi je dosadno...
ovi sati samoće su beskonačni.
Teško mi je sakupiti ikakav polet...
za moje uobičajene dužnosti.
I vide se ozbiljni znakovi nebrige.
Istina je da mi nedostaju moji prijatelji.
Vidim sva njihova lica, ali to nije dovoljno.
Sutra ću ih posjetiti. Oni su mi susjedi, zašto ne bih?
Noćni zvukovi su postali tako prepoznatljivi.
Moj život u preriji je dobar, i uglavnom sam zadovoljan.
Indijanci su mi postali više od znatiželje.
Ima nešto mudro u njima i to me vuče...
puno jače nego moje obaveze prema vojsci.
Idi kući!
Prokletnik.
Idi! Idi kući, Dvije Sokne!
Zločesti vuk.
Bio si u pravu. On je poseban bijeli čovjek.
Trebao bi imati pravi ime.
Jesen je i sve više vremena provodim s prijateljima.
Dali su mi moj vlastiti šator i osjećam se udobno.
Svaki dan razgovaramo, ali Živahna Ptica je razočaran.
Želi znati koliko još bijelih ljudi dolazi.
Kažem mu da će samo proći preko ovog teritorija.
Ali govorim poluistine.
Jednom će ih doći previše. Ali to mu ne mogu reći.
Siguran sam da Ona Koja Podiže Šaku zna. Ali ništa ne govori.
Skupina ratnika kreće protiv Pawneeja. I ja sam se javio.
Osjetio sam da sam pogriješio ali nisam povukao riječ.
Prijatelji su mi, a Pawneeji su bili okrutni prema njima.
Nadam se da nisam prekoračio svoje granice.
Izvoli unutra.
Sjedni.
Živahna Ptica pita zašto želiš u rat s Pawneejima.
- Ništa ti nisu učinili. - Oni su neprijatelji Siouxa.
Ići samo ratnici Siouxa.
Reci mu da sam ja duže ratnik od mnogih njegovih mladića.
Reci mu.
Kaže da Siouxi ratuju drukčije od bijelaca.
- Nisi spreman. - Znam, ali reci da njihov način neću naučiti ovdje u logoru.
Moli te da čuvaš njegovu obitelj dok njega ne bude.
Time ti ukazuje veliku čast.
Bit će mi zadovoljstvo čuvati njegovu obitelj.
Zahvaljuje na dolasku Onome Koji Pleše S Vukovima.
Tko je Onaj Koji Pleše S Vukovima?
Tako te sad pleme zove.
Onaj Koji Pleše S Vukovima. Da, točno.
Onaj dan. Onaj Koji Pleše S Vukovima...
Kako se to kaže?
Nastavi razgovarati s bijelim čovjekom ako te to veseli.
Volim razgovarati s njim.
Tu sam.
Šetamo.
- Danas sam ih odrezao. Obrijao sam ih. - Nastavi.
- Trava raste u preriji. - Trava raste u preriji?
Krivo. Rekao si: "Vatra živi u preriji."
Jesam?
Samo se nemoj smijati.
Taj čovjek je ratnik.
Ponovno.
- Taj čovjek je ratnik. - Imam ga.
Da.
Ne?
Probaj ovo.
Koja je riječ...
za lijepo?
Što radiš?
Toplo je i sjedimo u hladu.
Gladan sam.
Kako je Onaj Koji Pleše S Vukovima?
Kako misliš?
Kako mu ide učenje?
Brzo uči.
Što si ti mislila da mislim?
Ti ideš po vodu danas?
Dozvoli da te povedemo.
Kako si dobila ime?
Nisam bila velika kad sam došla živjeti s našim narodom.
Prisilili su me da radim. Svaki sam dan naporno radila.
Jedna me žena nije baš voljela.
Vrijeđala me i katkad...
Tukla.
Jednog me dana vrijeđala unijevši mi se u lice.
Ja sam je udarila.
Nisam bila velika, ali ona je pala. I nije se micala.
Stajala sam nad njom skupljene šake
i pitala želi li me još koja žena vrijeđati.
Poslije toga nitko me više nije gnjavio.
Vjerujem.
Pokaži mi. Pokaži mi gdje si je udarila.
Zašto nisi udana?
- Oprosti. - Moram ići.
Žao mi je.
Mogu li ti pomoći?
Danas ne govoriš?
Ne, ne govorim.
U nekim riječima griješiš, ali brzo učiš.
Što ti danas mogu reći?
Želim znati o Onoj Koja Podiže Šaku. Zašto nema muškarca?
Sad je u koroti.
Ne razumijem riječ "korota".
Oplakuje nekoga.
Koga oplakuje?
Nije pristojno razgovarati o mrtvima.
Ali ti si nov pa ću ti reći.
Oplakuje svog muža. Nedavno je ubijen.
Htjela se ubiti kad si je našao u preriji.
Kako će ga dugo oplakivati?
Živahna Ptica mora joj reći kad smije prestati.
On ju je našao kad je bila malena.
Ljudi govore o tebi.
Što govore?
Ponosni su na tvoj dobar rad s Onim Koji Pleše S Vukovima.
Uvrijedila sam ga. Moram razgovarati s njim.
Ne možeš. Otišao je.
Jutros je otišao.
VOLIM ONU KOJA PODIŽE ŠAKU. ONAJ KOJI PLEŠE S VUKOVIMA.
Kladim se da misliš: "A zašto mi on ne piše?"
Zdravo, Dvije Sokne.
Dođi.
Možeš ti to.
Hajde.
Posve je lako. Lako je, Dvije Sokne.
Ja sam u koroti.
Nitko ne smije znati. Moramo biti oprezni.
Čekaj.
- Što je? - Nevolja.
Dolaze Pawneeji. 40-50 ljudi. Lovci su ih našli na sjeveru.
Kameno Tele, čekaj! Idem s vama.
Pawneeji ne dolaze po konje. Dolaze žedni naše krvi.
Uzmi oružje. Dođi u moj šator.
- Idem i ja. - Donijet ću ti ga.
Kameno Tele, čekaj.
Imam puške.
Ja imam mnogo pušaka.
- U utvrdi? - Da.
- Potrajalo bi. - S puškom bi jedan ratnik vrijedio dvojicu.
- Povedi jednog. I požuri se. - Uzet ću Onoga Koji Smije.
Pucaj!
Nisam znao što da osjećam. Nisam još bio u takvoj borbi.
Nije bilo tajnog političkog cilja.
Nismo se borili za teritorij, obilje ili oslobođenje.
Borili smo se da sačuvamo rezerve hrane za zimu,
da obranimo živote žena i djece.
Smrt Kamenog Teleta bila je velik gubitak. Ali nitko nije pamtio takvu pobjedu.
Ja sam je gledao novim očima. Osjetio sam neizreciv ponos.
Tko je uopće bio John Dunbar? Možda ime nije značilo ništa.
Kad sam čuo svoje novo ime, prvi sam put znao tko sam.
Kad smo bili mlađi, uvijek se hvalio kako je hrabar.
I kakav će veliki poglavica biti.
Mislio je da sam impresionirana.
Hodajući prerijom, iznenadili smo malo krdo bizona.
I prvo što je taj hrabri ratnik učinio je da je potrčao na drvo.
Skroz bi me zaboravio...
da nije trebao pomoć da se uspne na drvo.
Sjedili smo tamo cijeli dan dok su stare krave kružile okolo.
Stvarajući buku i lupajući glavama o deblo.
Kamo ideš? Večeras ćemo se kockati.
Konjska Leđa uvijek dobro organizira igru.
Umoran sam. Konjska Leđa već ima moju dobru pušku.
Laku noć.
- Kako će dugo žaliti Ona Koja Podiže Saku? - Ne znam.
Nadam se da neće dugo.
Nešto se dogodilo?
Što?
- Opet je našla ljubav. - Koga?
- Što misliš? - Reci mi.
Onoga Koji Pleše S Vukovima.
Onoga Koji Pleše...? Jesi li sigurna?
Kad ih vidiš zajedno, znat ćeš.
- Što govore ljudi? - Misle da si odgovaraju.
- Nitko nije ljut? - Ima smisla. Oboje su bijeli.
Pretpostavljam da joj ja moram nešto reći.
- Ona je sad tvoja kći. - Znam.
Opusti se. Ne možeš uvijek sve predvidjeti.
Prestani s tim igricama.
Ona Koja Podiže Šaku.
Više nisi u žalosti.
Sjedi, sjedi.
Priča se da se želiš oženiti.
Za koga?
Za Onu Koja Podiže Šaku.
To je ona, zar ne?
Ona je u žalosti.
Ne danas.
Živahna Ptica ju je oslobodio.
Je?
Što radiš ovdje?
Živahna Ptica mi je rekao da čekam.
Mogao bi dugo čekati.
Smije Se Puno je vidio Živahnu Pticu kako jaše prerijom.
Kaže da priča sa sobom.
Teško prima kad nešto zadnji sazna.
Što da radim?
Prilično si siromašan i djevojka Siouxa nije za tebe.
Ne znam dali se možeš oženiti.
Imam jelenske kože...
Ne to je previše neobično.
Misliš li da je i moj konj previše čudan.
Za djevojku.
Čekaj ovdje. Možda ti možemo pomoći.
Čekaj.
Samo to i radim.
Cijelo je selo bilo spremno skupiti nešto za mene.
Velikodušnost ljudi je bila začuđujuća.
Što je vrjedniji poklon, to je lakše dan.
Čak su i siromašne obitelji željele dati životinje koje si ne mogu priuštiti.
Teško ih je bilo odbiti.
Crni Šal je bila misterija.
Nisam mogao pogoditi što je mislila a nije ponudila savjet...
ni riječi ohrabrenja.
Možda sam bio predmet ismijavanja...
cijelog plemena...
ali sam bio odlučan.
Vjetar U Kosi mi je rekao ako svi moji pokloni nestanu do zore...
moja ponuda je prihvaćena.
Proveo sam cijelu noć razmišljajući dali sam negdje pogriješio.
Nisam imao pojma kakvu bi odluku Živahna Ptica mogao donijeti.
Okreni se.
Dobro izgledaš. Znaš, čovjek kojeg je oplakivala...
Bio mi je najbolji prijatelj.
Nisam to znao.
Bio je dobar čovjek. Zato sam te teško zavolio.
Nisam mislilac kao Živahna Ptica. Ja prvo osjetim bijes.
Nisam dobio odgovore na pitanja zašto je umro.
No sad mislim da je otišao jer si ti dolazio. Tako to vidim.
Za mene je ovo sretan dan.
I za mene.
Ako želiš ovog čovjeka, uzmi ga za ruku.
Nikad se nisam ženio. Ne znam što osjećaju drugi mladoženje.
No kad je Živahna Ptica opisao što se očekuje od muža Siouxa,
moje su misli bile samo na njoj.
Na sićušnim detaljima njezine odjeće, na obrisima tijela.
Na svjetlosti u njezinim očima, na malešnim stopalima.
Znao sam da će naša ljubav biti ispunjena.
Jesi li čuo sve što sam ti rekao?
Jesam.
Dobro. Tad je odvedi u šator. Ona ti je žena.
Dobro.
Hvala.
Doviđenja.
Vrata Onoga Koji Pleše Sa Vukovima su ovih dana često zatvorena.
Mislim da imaju problema sa rađenjem djece.
Mislim da nemaju nikakvih problema.
Ako spustimo krilo za dim, sigurno će izaći.
Onaj Koji Pleše Sa Vukovima, jesi li unutra?
Danas ću odjahati na daleko mjesto.
Volio bih da jašeš sa mnom.
- Lijepo je biti vani. - Da, mogu zamisliti.
Želimo dijete.
Nećete čekati?
Nećemo.
Razmišljao sam kako u životu
postoji samo jedan važan trag.
To je trag pravog ljudskog bića.
Mislim da si ti na tom tragu i sretan sam što to vidim.
Zovemo te Radina Pčela.
Kažu da su sve životinje rođene ovdje.
Da su se odavde proširile cijelom prerijom kako bi nahranile sve ljude.
Čak se i naši neprijatelji slažu da je ovo sveto mjesto.
Mirno je ovdje.
Moramo ih čekati.
Ne, nema ih tjedan dana. Možda i više.
Napojit ćemo konje i idemo doma.
Uvijek pitaš za bijele ljude.
Uvijek želiš znati koliko će ih doći.
Doći će ih mnogo, prijatelju. Više nego što možeš izbrojiti.
Koliko?
Kao zvijezda.
Koliko je zvijezda.
I bojim se za Siouxe.
Moramo to reći Deset Medvjeda.
Ljudi koji su ovo nosili došli su u vrijeme mog prapradjeda.
S vremenom smo ih otjerali.
Tad su došli Meksikanci. Ali više ne dolaze.
U moje su doba došli Teksašani koji su bili isti kao ostali.
Svi su oni uzimali bez pitanja.
Ne znam jesmo li spremni za te ljude.
Ali mislim da imaš pravo. Mislim da će i dalje dolaziti.
Kad na to pomislim, pogledam ovu kacigu.
Zemlja je sve što imamo. I borit ćemo se da je zadržimo.
Sutra ćemo srušiti šatore i otići u zimski logor.
- Imaš li sve iz utvrde? - Imam. Ondje nemam više što tražiti.
To je dobro.
Dnevnik!
Čekaj! Ta je knjižica poput traga koji će moći slijediti.
- U njoj je opisan moj život ovdje. Moram po nju. - Dosta!
Ne možemo te toliko čekati.
Stići ću vas.
Indijanci!
Drž ga!
Ne!
Samo lezi.
O, Bože!
Moj Bože! Sve je u redu.
Nešto se dogodilo. Još nema Onoga Koji Pleše S Vukovima.
Sigurno je u nevolji.
Izaberi dva dobra čovjeka i pošalji ih u utvrdu.
Spivey!
- Da, naredniče? - Reci bojniku da se budi.
Miči tu svoju lijenu guzicu!
Zaradio si lijepu šljivu na oku, ha?
- Govori li engleski? - Ne znam, gospodine.
Govoriš li engleski?
Govoriš li? Reci!
Govorim engleski.
Tko si ti?
Poručnik John J. Dunbar. Ovo je moja postaja.
Zašto si ovako odjeven?
Lani u travnju došao sam iz Fort Haysa. Nikoga nije bilo.
Imaš li dokaz o tome?
Moj je dnevnik u mojoj nastambi. U njemu su moje pismene naredbe.
Uvjerit ćete se.
Spivey, ti i Edwards ste došli prvi. Jeste li našli dnevnik?
Ništa nismo našli, gospodine.
- Gdje je Edwards? - Vani.
Ni on nije ništa našao.
Postao si Indijanac, je li? Zar ne?
Kako si rekao da se zoveš?
Dunbar.
D- u-n-b-a-r. John.
Časnik si?
- Jeste li pročitali moje zapovjedi? - Ne.
U mom dnevniku su.
Nema zapovjedi.
Nema dnevnika.
Zašto nisi u uniformi?
Morao sam se osloboditi.
- Pobrini se za njega. - Da, gospodine.
Idemo.
- On je vojnik. - I to časnik.
Da mu salutiramo ili da ga ustrijelimo?
Gledaj pred sebe.
Rekao sam, gledaj pred sebe!
Drži ga!
Zašto nisi u uniformi?
- Zašto je došla vojska? - Poručnik postavlja pitanja.
Zaduženi smo za hvatanje...
Neprijateljskih Indijanaca, povrat ukradene robe i talaca.
- Nema takvih Indijanaca. - To ćemo sami prosuditi.
Odvedite nas u njihova sela
- pa ćemo razmisliti o vašem ponašanju. - Kojem ponašanju?
Suradnjom s vojskom poboljšat ćete svoj status izdajnika.
Vojska ovdje nema što tražiti.
Jeste li spremni na suradnju?
Odgovori!
Ja sam Onaj Koji Pleše S Vukovima.
- Što to znači? - Ja sam Onaj Koji Pleše S Vukovima.
Nemam vam što reći. Vi niste vrijedni razgovora.
Formiraj četu i odvedi tog čovjeka do rijeke.
Neka opere lice.
Ne ti, Spivey.
Satnik vas želi vidjeti.
Hej, Spivey!
Imaš papira?
- Što te briga? - Daj mi malo.
- Znaš li čitati? - Ne znam. Ne znaš ni ti. Daj mi malo.
- Daj mi! - No, dobro. Smiri se.
Pusti me!
Jedi, Indijanče!
Gade! Ubit ću te!
Dobro, ne moraš jesti.
Bit ćeš sve gladniji. Ali možda to nije bitno.
Odvest će te natrag u Hays.
Kad stigneš onamo, objesit će te.
Pusti ga. Idi odavde.
- Spivey, što je to? - Čini se da nas slijedi.
Ustrijelit ću ga.
Promašio si.
- Ne pucaj ti. Moj je. - Ja sam ga prvi vidio!
Glupan se uopće ne miče!
- Čekaj, sad sam ja na redu. - Ubij ga!
- Hajde! Stoji ti ondje. - Nije ga ni ranio.
Ubij ga!
Isuse!
Makni ga sa mene!
Mogao te ubiti.
Sjedi.
Jesam ga! Pogodio sam ga!
Smrtonosni pogodak, dečki! Idemo po njega.
Pasji skote! Ustani!
Ustani!
Ubit ću te! Ustani!
- Ustani! - Spivey!
Što?
Prestani ga mlatiti ili ću tebe okovati lancima!
Ljudi, vratite se!
Kvragu!
Idemo!
Ne vidim nikoga.
Indijanci!
Ne.
Onaj Koji Pleše S Vukovima ovih je dana vrlo tih.
Je li mu srce tužno?
Ubojstvo vojnika na rijeci...
Bilo je u redu.
To mi nije smetalo. Drago mi je što smo ih ubili.
Ali vojnici me sad mrze kao nikoga na svijetu.
Misle da sam izdajnik.
Krenut će u lov na mene.
A kad nađu mene, naći će i vas.
Mislim da bi bilo mudro preseliti selo.
Ja ću otići.
Moram otići i razgovarati s onima koji će htjeti slušati.
Tiho! Od vas me bole uši.
Ostavite nas same.
Ti si jedini bljedoliki kojeg sam ikad poznavao.
Mnogo sam razmišljao o tebi. Više nego što misliš.
Ali mislim da nemaš pravo.
Čovjek kojega vojska traži više ne postoji.
Sad postoji samo Sioux zvan Onaj Koji Pleše S Vukovima.
Sad ćemo malo pušiti.
S Deset Medvjeda bilo je to uvijek više nego malo.
Sve što je činio imalo je cilj. Želio je da ostanem.
Bio sam siguran u sebe.
Bih bio izgovor koji je vojska trebala za napad.
Navaljivao sam da preseli selo.
Ali on se samo smiješio i govorio o običnim užicima.
Rekao je, u njegovim godinama najvažnija je topla vatra.
Deset Medvjeda bio je izniman Čovjek.
Ti nemaš što reći?
A što ti ja mogu reći?
Reci mi što te muči.
Ti si odlučio.
Moje je mjesto uz tebe. Idem onamo kamo ideš ti.
- Ne bojiš se? - Ne.
Rekao sam Deset Medvjeda da ćemo otići kad snijeg okopni.
Jesi li rekao svima?
Ne svima.
Sve je u redu.
Dovršio si svoju lulu?
Dobra lula.
Kako ju je pušiti?
Nisam je nikad pušio.
Ti i ja prešli smo dalek put.
Neću te zaboraviti.
Onaj Koji Pleše S Vukovima!
Ja sam Vjetar U Kosi!
Vidiš li da sam tvoj prijatelj?!
Shvaćaš li da ćeš mi zauvijek ostati prijatelj?!
Onaj Koji Pleše S Vukovima!
Naredniče! Ovamo!
13 g. kasnije, njihovi su domovi razoreni, bizoni su nestali, posljednja grupa Siouxa
predala se bjelačkoj vlasti u Fort Robinsonu, Nebraska. Velika jahaća kultura
iz ravnice je nestala i Američka granica je ubrzo otišla u povijest.